Title: Kapittel 9 - Hofte

Q: Hvilke hovedmomenter vurderes ved inspeksjon av hofte, og hvorfor er de viktige?
A: Gangmønster, akseavvik, muskelkraft og bekkenstilling. Disse gir tidlige holdepunkter for hoftepatologi, muskulær svikt eller benlengdeforskjell.

Q: Hva kjennetegner antalgisk gange, og hvilken informasjon gir det om hoftefunksjonen?
A: Kort standfase på smertefull side, redusert skrittlengde og asymmetri. Indikerer smertebetinget avlastning, typisk ved artrose eller akutt skade.

Q: Hvordan ser Trendelenburg-gange ut, og hvilke tilstander kan gi dette funnet?
A: Bekkenet synker mot svingbenet, overkroppen lener seg mot standbenet. Ses ved gluteus medius-svikt, hofteartrose, dysplasi, Perthes, epifysiolyse eller nerveskade (n. gluteus sup./L5).

Q: Hvordan utføres Trendelenburgs test, og hva betyr et positivt funn?
A: Pasienten står på ett ben. Normalt holdes bekkenet horisontalt eller løftes litt. Positiv test = bekken faller ned på løftet side → gluteus medius-svikt.

Q: Hva er normal collum–diafyse-vinkel, og hvilke kliniske konsekvenser har avvik?
A: Ca. 130°. <120° = coxa vara (ofte genu valgum), >140° = coxa valga (ofte genu varum). Påvirker belastningsakse og risiko for artrose.

Q: Hvordan påvirker anteversjon og retroversjon hoftebevegelsen og gangmønsteret?
A: Normal anteversjon 8–15°. Økt anteversjon → inntåing, redusert utadrotasjon. Retroversjon → uttåing, redusert innadrotasjon.

Q: Hvordan vurderes benlengdeforskjell klinisk, og når er den klinisk relevant?
A: Måles SIAS–mediale malleol. ≤1–1,5 cm ofte uten betydning. Større forskjeller kan gi bekkenhøydeforskjell, rygg-/kneplager.

Q: Hvilke normalverdier gjelder for hoftebevegelighet, og hva er klinisk betydning av avvik?
A: Fleksjon 120°, ekstensjon 10°, abduksjon 40°, adduksjon 30°, innadrotasjon 35°, utadrotasjon 40°. Reduksjon, særlig i fleksjon/innadrotasjon, tyder på tidlig artrose.

Q: Hvordan tolkes inntåing og uttåing hos en pasient?
A: Inntåing = økt anteversjon (innadrotasjon dominerer). Uttåing = retroversjon (utadrotasjon dominerer). Viktig ved aksevurdering og differensialdiagnostikk.

Q: Hva kjennetegner kapsulært mønster ved hofteartrose, og hvordan skiller det seg fra andre mønstre?
A: Fleksjon og innadrotasjon mest redusert, deretter abduksjon. Tyder på intraartikulær patologi. Ikke-kapsulære mønstre peker mot muskulær eller ekstraartikulær årsak.

Q: Hvilke symptomer og funn er typiske ved coxartrose?
A: Startsmerter, belastningssmerter, halting, redusert gangdistanse, kapsulært mønster, hard/smertefull endefølelse.

Q: Hvilke radiologiske kriterier brukes for å vurdere hofteartrose?
A: Leddspalte <4 mm (<70 år) eller <3 mm (>70 år), osteofytter, sklerose, deformitet.

Q: Hva er Harris Hip Score, og hvordan brukes den klinisk?
A: Et scoringssystem for hoftefunksjon. Lav skår indikerer betydelig funksjonstap og kan være indikasjon for protese.

Q: Hvordan klassifiseres lårhalsbrudd etter Garden, og hva er klinisk betydning?
A: I: innkilt, II: udislosert, III: delvis dislosert, IV: fullt dislosert. Økende risiko for caputnekrose og behov for kirurgi.

Q: Hva er typiske kliniske funn ved Garden I–II brudd?
A: Pasienten kan ofte bevege initialt, men får tiltagende smerte og belastningssvikt. Risiko for oversettelse.

Q: Hva er typiske kliniske funn ved Garden III–IV brudd?
A: Utadrotasjon og opptrekk av benet pga. muskeldrag. Ofte tydelig feilstilling.

Q: Hvordan kan isometrisk testing skille mellom tendinopati, ruptur og nevrogen svikt?
A: Smerte uten krafttap = tendinopati. Krafttap ± smerte = ruptur eller nevrogen svikt.

Q: Hva indikerer smerte ved isometrisk hoftefleksjon?
A: Iliopsoas-tendinopati, typisk hos idrettsutøvere.

Q: Hva indikerer smerte eller kraftsvikt ved isometrisk abduksjon?
A: Gluteal tendinopati eller gluteus medius-ruptur. Sammenfaller ofte med Trendelenburg.

Q: Hva indikerer smerte ved isometrisk adduksjon?
A: Adduktor-tendinopati, ofte idrettsrelatert, lokalisert mot symfysen.

Q: Hvilke symptomer og kliniske funn er typiske ved hofteartrose (coxartrose), og hvordan påvirker de pasientens funksjon?
A: Startsmerter, belastningssmerter, halting, redusert gangdistanse. Klinisk sees kapsulært mønster (fleksjon og innadrotasjon mest redusert) og hard, smertefull endefølelse.

Q: Hvilke radiologiske kriterier brukes for å stille diagnosen hofteartrose, og hvordan graderes alvorlighetsgraden?
A: Leddspalte <4 mm (<70 år) eller <3 mm (>70 år), osteofytter, subkondral sklerose og deformitet. Disse brukes til å vurdere progresjon og indikasjon for kirurgi.

Q: Hva er Harris Hip Score (HHS), og hvordan brukes den i klinisk praksis?
A: Et scoringssystem for smerte, funksjon og bevegelighet. Lav skår indikerer betydelig funksjonstap og kan være indikasjon for hofteprotese.

Q: Hvordan klassifiseres lårhalsbrudd etter Garden, og hvorfor er denne inndelingen viktig?
A: I: innkilt, II: udislosert, III: delvis dislosert, IV: fullt dislosert. Viktig fordi risiko for caputnekrose og valg av behandling (osteosyntese vs. protese) avhenger av graden.

Q: Hvilke kliniske funn kan sees ved Garden I–II brudd, og hvorfor kan de være vanskelige å oppdage?
A: Pasienten kan ofte bevege initialt, men får tiltagende smerte og belastningssvikt. Innkilte brudd kan være diskrete og overses uten røntgen.

Q: Hvilke kliniske funn er typiske ved Garden III–IV brudd, og hva er årsaken til feilstillingen?
A: Utadrotasjon og opptrekk av benet pga. muskeldrag fra piriformis, obturatorius, quadratus femoris (utadrotasjon) og rectus femoris/adduktorer/hamstrings (opptrekk).

Q: Hvilke muskler og nerver testes ved isometrisk hoftefleksjon, og hva indikerer smerte i testen?
A: Iliopsoas (L1–3, n. femoralis). Smerte uten krafttap tyder på tendinopati, ofte idrettsrelatert.

Q: Hvordan kan man skille mellom tendinopati og nevrogen svikt ved isometrisk hoftefleksjon?
A: Tendinopati gir smerte uten krafttap, mens nevrogen svikt gir krafttap (med eller uten smerte).

Q: Hvilke muskler testes ved isometrisk hofteekstensjon, og hva indikerer kraftsvikt?
A: Gluteus maximus (L5–S2, n. gluteus inf.) og adductor magnus. Kraftsvikt tyder på gluteal dysfunksjon eller nevrogen påvirkning.

Q: Hvordan kan isometrisk ekstensjon bidra til å avdekke gluteal patologi?
A: Kraftsvikt eller smerte peker mot gluteal tendinopati eller ruptur. Viktig supplement til Trendelenburg-test.

Q: Hvilke muskler testes ved isometrisk abduksjon, og hva indikerer smerte eller kraftsvikt?
A: Gluteus medius/minimus og TFL (L4–S1, n. gluteus sup.). Smerte/kraftsvikt tyder på gluteal tendinopati eller ruptur.

Q: Hvordan henger funn ved isometrisk abduksjon sammen med Trendelenburg-gange?
A: Begge peker mot gluteus medius-svikt. Positiv Trendelenburg + smerte/kraftsvikt ved abduksjon styrker diagnosen.

Q: Hvilke muskler testes ved adduksjon, og hva indikerer smerte i testen?
A: Pectineus, gracilis, adductor brevis/longus/magnus (L2–L4, n. obturatorius). Smerte tyder på adduktor-tendinopati, ofte idrettsrelatert.

Q: Hva indikerer smerte ved isometrisk innadrotasjon av hofte?
A: Involvering av gluteus medius/minimus eller psoas. Kan være tegn på tendinopati eller irritasjon.

Q: Hva indikerer smerte ved isometrisk utadrotasjon, og hvilke muskler er involvert?
A: Piriformis, gemelli, obturatorii, quadratus femoris. Smerte kan tyde på dyp rotator-tendinopati eller piriformissyndrom.

Q: Hvordan tolkes forskjellen mellom smerte uten krafttap og smerte med krafttap i isometriske tester?
A: Smerte uten krafttap = tendinopati. Krafttap ± smerte = ruptur eller nevrogen svikt.

Q: Hvilke strukturer palperes ved trokanter major, og hvorfor er dette klinisk viktig?
A: Bursa og senefester for gluteus medius/minimus. Viktig ved mistanke om trokantertendinopati eller bursitt.

Q: Hva kjennetegner trokantertendinopati, og hvilke konsekvenser kan det ha?
A: Degenerative mikrorupturer i glutealsener, atrofi og svakhet. Kan gi bekkeninstabilitet og redusert abduksjonskraft.

Q: Hva kjennetegner trokanterbursitt, og hvordan skiller den seg fra tendinopati?
A: Sekundært til tendinopati, forverres ved sideleie, trappegang og løping. Klinisk vanskelig å skille fra tendinopati, men ofte samtidig forekomst.

Q: Hva indikerer positiv impingementtest (fleksjon + adduksjon + innadrotasjon), og hvordan kan den kombineres med andre tester?
A: Reproduserer lyskesmerter, tyder på femuroacetabulær inneklemming (FAI). Kombinert med positiv FABER øker sannsynlighet for labrum-/bruskskade.